![Црна Гора слави Дан државности: Како ће изаћи пред претке и потомке?](https://cdns.russiatoday.com/srbmedia/images/2024.07/thumbnail/66925b111d9b940253043ba3.jpg)
Перспективе Балкана, или: Црногорци не љубе ланце
![Перспективе Балкана, или: Црногорци не љубе ланце](https://cdns.russiatoday.com/srbmedia/images/2024.08/thumbnail/66c345f3cc7b03c69805cab4.jpg)
Бар нас мало старије, у породици и школи су учили да смо ми Срби као народ опстали захваљујући свом слободарском духу и отпору свим завојевачима. Они који су "љубили ланце", "уважавали реалност" и "чували мир по сваку цену", данас су можда и срећнији од нас, само што – нису Срби! Кажу да некадашњих Срба у Турској има више него нас овде. Познато је да су највеће усташе баш донедавни херцеговачки Срби. Има их чак и међу прецима Хашима Тачија, и ко зна где све.
Е, ту врсту "прихватања реалности" и поштовања према злочинцима, Запад нам (али и целом свету) намеће већ вековима. Заједно са представом да су "све велике силе исте", да су агресија и колонизација природне тежње свих који су велики и моћни. И да су ланци – светиња. Зато данас, када смо закорачили у Нови свет коме смо и сами много допринели, у Србији влада свеопшти страх – ни власти, ни патриотска опозиција се не усуђују да кажу да нам место није у додворавању умирућем Западу, који нам је нанео сва зла која се могу замислити, ни у његовим неоколонијаним "интеграцијама", него у – слободном свету, БРИКС-у, савезништву са руском браћом и кинеским пријатељима.
Списак западних зала не може бити ни дужи ни страшнији, а оно што ћемо навести свакако није потпун списак.
Када је јеретички Запад у крсташком походу освојио Константинопољ и сломио снагу Ромејског царства, Србија Светог Саве и цара Душана је узела на себе терет Царства и судбине православног Балкана. Затим су се на Западу дивили нашем отпору Османским завојевачима, али нам нису помогли. Када су се, бранећи себе, и појављивали на Балкану, нудили су нам или унију или службу својим државама, а православље и балканско јединство су се трудили да затру. Ипак, семе Ромејског и Душановог царства, пренело се на бескрајни Трећи Рим.
![Црна Гора слави Дан државности: Како ће изаћи пред претке и потомке?](https://cdns.russiatoday.com/srbmedia/images/2024.07/thumbnail/66925b111d9b940253043ba3.jpg)
Веровали смо вековима да је тај духовни пелцер супериоран и да мора да победи, због своје доброте и правде, да људски живот, достојанство и заједница морају бити неприкосновени. Данас се види да су наши преци, а и ми који смо се недавно борили, били у праву.
Своју вечиту епску слободу мајушна српска Црна Гора је ослонила на Русију. На Русију се ослањао и српски устанак, када је после пет векова вратио у живот српску државу. Страх Запада од Бога, правде и православља се умножио, постао паничан и траје до данас. У продужетку Кримског рата убијен је Кнез Михаило Обреновић јер се дрзнуо да у сарадњи са Русијом ради на стварању Балканског савеза. На престо је доведен његов рођак Милан, који је Србију потчинио Аустроугарској и плановима Запада да се Балкан претвори у "буре барута".
Балкански савез је ипак створен, уз помоћ Русије, под Карађорђевићима 1912. и за неколико месеци је цео православни Балкан био слободан. Тада почиње најстрашнија одмазда која траје читав век и у којој постепено улогу џелата, окупатора и колонизатора од Германа преузимају Англосаксонци:
- Бугарско-српски рат;
- Први светски рат у коме гине пола Србије и гаси се Руска Империја;
- Стварање Југославије, па затим убиство краља Александра и њено черечење;
- Други светски рат са најстрашнијим геноцидом Срба и Руса, у коме Руси и Срби ипак побеђују, али Броз издаје Србе, и уз привидну неутралност, везује земљу за Англосаксонце и НАТО, отварајући тако врата за трећу српску голготу у ХХ веку;
- Друга и трећа Југославија уништене су крајем ХХ и почетком ХХI века у првој фази рата против Срба и Руса најпре хибридном, а онда и класичном агресијом САД и НАТО, а обновљена српска држава, сви њени народни, државни и војни прваци и њен вођа Слободан Милошевић егземпларно су послати на хашко судилиште НАТО пакта, где су скоро сви осуђени на најтеже казне, а сам Милошевић је убијен;
- Република Српска Крајина је етнички очишћена од Срба и укинута, а БиХ са Републиком Српском у свом саставу и КиМ се налазе под делимичном или потпуном окупацијом НАТО, под чијим се окриљем спроводи систематска антисрпска политика.
У исто време, у последња два века, наши односи са Русијом имају најснажнију и најмасовнију духовну основу, али су на државном плану пуни противречности, па и апсурда. Најразвијенији су у време Броза, који је Југославију и Србију стратешки везао за НАТО и који је основао концлогоре за русофиле! Најспремнији на потпуно савезништво, па чак и државну интеграцију, коју је једино он у читавој историји и формално иницирао, био је Слободан Милошевић, и то у време када је Русија била полуколонија пред банкротом, којој је претио распад. Првих девет месеци Путинове власти поклопиле су се са последњих девет месеци Милошевићеве, али то није било довољно.
![](https://cdns.russiatoday.com/srbmedia/images/2024.08/original/66c3460e8d05136a270af3e4.jpg)
Србија је 2012. почела да се извлачи из неоколонијалног ропства. Направљени су кораци од седам миља у јачању односа са Русијом (и Кином). Али, утисак је као да власти у Београду још нису одлучиле да ли ће им главни узор у спољној политици бити Броз или Милошевић. Логора, додуше, нема, али су односи са НАТО и ЕУ хипертрофирани.
Свима је јасно да Србија, којој су одузети територије, становништво и економски суверенитет, све то може да поврати, односно постигне своје ослобођење и уједињење једино уз помоћ Русије, али ако Србија истовремено настоји да "побољшава" односе са западним силама, онда то неће бити могуће.
Русија данас води, суштински исту као ми 1990-их, наметнуту битку коју је у очајању покренуо уједињени Запад, битку за свој опстанак и за опстанак човечанства. Ми смо успели да останемо непоражени, а Русија ће да победи. И то је разлог више да се Србија за Русију што пре отворено веже. И владајуће и друге патриотске политичке снаге треба да се уједине у тежњи за ослобођењем и уједињењем, уз суштинску промену спољне политике, напуштање зависности од непријатељских сила и самоубиствене тежње за "интеграцијом" са њима, и ступање, у савезништву са Русијом и Кином у Нови свет, односно у савезе слободних и независних земаља као што су БРИКС, ШОС и други.
На том путу, за Србијом ће, једна по једна, кренути све балканске земље. И тиме ће бити обновљен Балкански савез и окончано ослобођење Балкана, насилно, од стране западних сила, прекинуто давне и славне 1912. године.